![](/uploads/clanky/advisory/_r/pexels-mikhail-nilov-8297478-800x533.jpg)
M. Sýkora Horňáková | 3.9.2024
Vaše první dotace aneb Jak získat finance pro váš investiční záměrDaně, účetnictví, právo a nejen to. Všechny klíčové novinky pro váš byznys.
Ivan Fučík | 12. Září 2013
V jednom z posledních rozsudků (č. j. 7 Afs 55/2013) se nejvyšší správní soud (NSS) zabýval daňovou uznatelností úroků a dalších nákladů souvisejících s úvěrem, který společnost čerpala z důvodu pořízení obchodního podílu v jiné společnosti, a to ve zdaňovacím období následujícím po fúzi obou společností. V kasační stížnosti se společnost dožadovala zrušení rozhodnutí krajského soudu, který ve shodě s finančním ředitelstvím posoudil tyto finanční náklady jako náklady, které byly vynaloženy za účelem dosažení dividendových příjmů, a proto je označil za daňově neuznatelné podle § 25 odst. 1 písm. i), zákona o daních z příjmů. Vztah mezi náklady vynaloženými na úvěr a příjmem ve formě dividend existoval podle správce daně i podle krajského soudu i ve zdaňovacích obdobích následujících po fúzi obou společností, ačkoliv přijetí dividend od již neexistující cílové společnosti bylo v tomto období z podstaty věci vyloučeno.
Ve své kasační stížnosti společnost, mimo jiného, argumentovala tím, že díky fúzi získala aktiva, která přináší příjmy z podnikání fúzované cílové společnosti, které jsou nyní jako takové součástí jejího vlastního základu daně a rovněž uvedla, že daná fúze byla jednou z podmínek pro poskytnutí úvěru, což doložila příslušnou smluvní dokumentací. NSS dal společnosti zapravdu a vrátil tak případ zpět do odvolacího řízení, kterého se má nyní ujmout odvolací finanční ředitelství v Brně. Podle NSS nebylo možné učinit závěr, že náklady na úvěr byly vynaloženy na dosažení příjmů z dividend. V daném případě nebylo prokázáno, že by mateřská společnost skutečně přijala jakékoli příjmy nezahrnované do základu daně. Podle NSS také nebylo řádně prozkoumáno, zda předmětné finanční náklady byly či nebyly vynaloženy na dosažení, zajištění a udržení zdanitelných příjmů ve smyslu § 24 odst. 1 zákona o daních z příjmů. Nyní je na odvolacím finančním ředitelství, jak využije možnost doplnit dokazování, a to v návaznosti na to, zda ohledně daňové uznatelnosti nákladů na úvěr vysloví dostatečně důvodné pochybnosti. Není rovněž možné zcela vyloučit, že odvolací finanční ředitelství uvede v dalším řízení nové právní důvody daňové neuznatelnosti předmětných nákladů na úvěr.